Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
За один подих аж ген поза хвилі
і ген за небосхил, поки не досягну берега.
Вдих.
Видих.
Вдих.
Це моя земля.
Наш рай.
Прихований від усіх.
Воно не знає, що ми тут.
Сюди!
Гойдається туди-сюди, наче хвилі, росте, хоче бути поміченим.
Ну ж бо! Давай!
Агов!
Тримати все на своєму місці.
Так, як я хочу.
Як ти потрапив на корабель?
Звідки ти взявся?
Звідки ти?
Мій замок був у облозі.
Він рухався до хвиль.
Боровся з ними.
Де воно?
Долав їх.
Де воно?
Гіпнотизував тебе.
Велике синє чудовисько сердиться.
Вичікує.
Ось там.
Вночі воно стає чорним…
і заколисує тебе,
щоб показати тобі дещо…
і обманом змушує тебе підійти ближче.
Ще ближче.
Місцеві пожежні служби
готуються до хвилі спеки, що, як прогнозується, має охопити країну
посеред наступного тижня.
Прем'єр-міністр Греції зустрінеться з президентом Туреччини.
Прем'єр-міністр підтвердив, що десятки мігрантів потонули,
коли човен перекинувся неподалік берега, сотні інших можуть бути зниклими безвісти…
Чорт!
Джано!
Чекай.
Де твій брат?
Поклич його на вечерю, швиденько.
ЗАМОК НА ПІСКУ
Ого!
І кісточка!
Що це за кісточка?
Не знаю.
Продаєш?
Якщо тобі,
купи щось одне, а друге отримаєш безплатно.
А якщо мені?
А тобі все безплатно.
Чудово.
Я перерахую і поділю.
Допоможеш мені, Набілю?
Вони не забрали раніше…
Змусили нас їм повірити.
Може, завтра.
Якщо не спізняться.
Що ти маєш на увазі?
Вони все кажуть, що при
-Вони не відповідають. -А ти спробуй.
Вона не повинна чути.
То доправ нас туди, трясця.
Вечеря готова, клич Адама.
Адам не хоче йти.
Клич, кажу тобі. Не сперечайся.
Він мене не слухає.
Адаме!
Твій батько тебе вб'є, якщо побачить, що ти куриш.
Ходи до нас, швидко!
Ви скучили за мною?
Вставай, не будь розумником.
Ну ж бо.
Ясмін.
Що таке, Адаме? Їжа тобі не смакує?
Усе дуже смачно.
Майже так само смачно, як фаршироване ягня чи…
Досить.
Принаймні це краще, ніж нічого.
Що ти малюєш?
Поглянь.
Це ми, а це наш маяк.
Маяк?
А це що?
Це те, що я бачила в морі.
Не вигадуй, Джано.
Я нічого не вигадую, це правда.
Зовсім здуріла!
До речі, тату, вчора
я закопала Адама в піску, і він обмочився.
Пам'ятаєш?
Вона бреше, цього ніколи не було.
-Було! -Ні, присягаюся.
Учора.
Коли вчора?
Я принесла йому краба, а він обмочився від страху.
Клянуся, вона бреше.
Пісок став мокрий.
Замовкни.
Мамо, скажи, хай Адам помовчить.
До речі, я говорю не з тобою, а з мамою.
Доїдай, Адаме.
Чому ми поводимося, наче все нормально?
Ми ж явно застрягли на краю світу.
На краю світу.
Ми теж помремо?
Про що це ви говорите, мамо?
Піду перевірю генератор.
Їж.
Чому ти так ставишся до сестри?
У неї нікого нема, крім тебе.
Майже все, ще одна ніч.
Я серйозно.
Це остання ніч, Адаме.
Якщо генератор працює, увімкни світло, щоб нас бачили.
Ні, дай мені.
Адаме!
Дай мені.
-Ти хочеш? -Ні.
-Облиш, іди. -Ні.
-Де воно? -Ось.
Джано!
Допоможеш мені засвітити?
Подивимося, наскільки твоя рука більша за мою.
Ось так.
Постав руку так.
Спробуй.
Швидше.
Чудово, молодець!
Чому ми щоночі вмикаємо світло, тату?
Щоб ті хто заблукали, могли знайти шлях у темряві.
Наша зірка гарна.
Вона завжди нас захищає?
Ну все.
Час спати.
Уже час спати!
Добре? Заплющуй очі.
Ні.
Досить гратися, час спати.
Ні.
Послухай мене.
Що швидше ти заснеш, то швидше настане завтра.
Ні.
-Я не хочу спати… -А що ти робитимеш?
Хочу гратися.
Жодних ігор. На сьогодні досить.
Мамо!
Заплющуй очі.
Джано.
Добраніч.
Раз, два, три.
Замовкни.
Дідусь казав: якщо порахувати до ста сто разів,
швидше заснеш.
То рахуй у голові.
Раз, два, три, чотири, п'ять…
Присягаюся, Джано, якщо ти продовжиш рахувати, я…
Можна спати біля тебе?
Ні.
Ти думаєш про неї, перш ніж заснути?
Працює!
Як це працює? Я від ранку намагалася його полагодити.
Працює!
Перед нами відчиняться всі двері.
Я скучаю за тобою.
Я скучаю.
Ти не скучила за мною?
Діти прокинуться, відійди.
Допоможи прибрати, завтра рано вставати.
Ходи сюди.
-Чого ти хочеш? -Та не прокинуться діти.
Що це?
Не підходь до води, Джано, тебе може затягти.
-Слухай маму. -Дурниці, хай би це сталося.
Ти вмієш кидати камінці?
-Ну ж бо. -Гаразд, мила.
Чому твої друзі не приїхали?
Вони от-от приїдуть.
Мої друзі там.
Вони граються і плавають.
Агов!
От-от?
Вони б мали бути тут.
Вони нас обдурили.
Даремно ми заплатили повну суму.
Чому хвилі такі високі, мамо?
Джано!
-Візьми, притисни. -Так?
-Ні, ось так. -Але я хочу теж.
-Цей непоганий. -Але ці гарніші.
Непласкі камінці.
Я краще кидаю камінці.
То покажи.
Ого!
-Ого! -Хто кине вище?
Вони точно знають, де ми?
Я піду спробую.
Я іду на пляж.
Алло?
Мене хтось чує?
Алло?
Мене хтось чує?
Алло?
Мене хтось чує?
Джано!
Що ти робиш, Джано?
Джано!
Набілю!
Зараз поправлю.
-Боже, Набілю. -Я сказав, що поправлю.
Не видавай ані звуку.
Не плюскай.
Воно шукає.
І знає, що ми тут.
Магуєю затягує тебе всередину.
Мала хвиля зникла.
Алло?
Алло. Мене хтось чує?
Алло?
Мене хтось чує?
Заради Бога, з нами діти.
Мене хтось чує?
Алло? З нами діти.
Мене хтось чує?
За деякий час спробую знову.
Спробуєш?
А якщо не зможеш?
У нас є вибір?
Хіба я колись не виконував обіцяного?
Я пошукаю Джану.
«Аллах не посилає випробувань понад силу людини.
Ми отримуємо нагороду за нашими заслугами.
Господи! Не карай нас, якщо забудемо чи помилимося.
Не звалюй на нас тягар, як на тих, хто були перед нами.
Прости, пробач нам і змилуйся над нами.
Ти наш Господь. Пробач нам і змилуйся над нами».
Мамо!
Можна її залишити?
Ви серйозно?
Скільки разів я говорила не лізти у воду?
Море неспокійне. Твоя сестра не вміє плавати.
Вода всюди, що поробиш?
Що тут такого?
Де ви її знайшли?
Віднеси її туди, де знайшов.
Іди.
Що це?
Агов!
Ми тут, сюди!
Ми тут!
-Ми тут! -Де вони?
Вони там!
-Де? -Там.
Ти не бачиш? Он там.
Не жартуй про таке.
Задоволений?
Треба триматися разом, поки ми тут,
інакше буде гірше — як раніше.
Ти цього хочеш?
Віднеси її назад.
Іди.
Хай буде тут.
Ніхто не припливе! Навіть якщо буде світло.
Я хочу поїхати звідси.
Ми всі хочемо.
Чого ми чекаємо? Я втомився чекати.
Слухай маму. Увімкни ще раз.
Мама не бачить нічого з того доброго, що бачу я.
Вона бачить лише погане.
Повір, вона бачить.
Але показує це по-своєму.
Допоможи нам поїхати звідси.
Ось так! Швидше!
Працює?
Так. Ось так, швидше!
Працюватиме.
Ми всю ніч крутитимемо?
Спустися і стеж за горизонтом. Добре?
Де ви, виродки?
Що ти слухаєш?
Тобі не сподобається.
Звідки ти знаєш?
Ось так.
Я бачив кальмара у воді. Нам треба їсти.
Не йди сам. Я піду з тобою.
Набілю!
Ходи сюди.
Дивися, тату, там кальмар. Дозволь, я впіймаю.
Ходи сюди.
Гаразд, лови.
-Хвилинку. -Лови.
Ні, досить.
Чекай.
Ні, Адаме!
Вилазь із води, Адаме.
Адаме!
Дай мені. Дай.
Ну ж бо!
Досить.
Адаме?
-Я не знаю. -Що сталося?
-Боже мій! -Та що таке?
Боже.
Усе гаразд.
Підіймайся.
Що сталося?
Боже мій.
Боже мій!
Боже!
Господи!
Боже мій!
-Скажи, що сталося? -Я не знаю.
Не можна, щоб Джана бачила.
Я принесу бинт для рани.
Що сталося? Що було у воді?
Принеси чисту воду.
Яра.
Що ти кажеш?
Принеси простирадло.
Пробуй далі.
Ясмін!
Станція 34,644 на схід, усім станціям.
Усім станціям.
Станція 34,644 на схід, усім станціям.
Тридцять чотири…
шістсот сорок чотири на схід.
Усім, хто мене чує.
Наші координати — 34,212 на північ.
33,644 на схід.
Що це за маячня?
Працюй, гівна кусок!
Тату!
Дай сестрі, хай поїсть.
Їж.
Що ти робиш?
Пастку для них.
Для кого?
Працюй, гівна кусок!
Швидше!
Ну ж бо.
Вставай, Джано.
Що ти робиш? Ходімо.
Усередину, ходімо, Джано!
Кажуть, моя країна маленька
І вона обтяжена гнівом
Гордість — гнів, любов — гнів
А найкрасивіший гнів — моя країна
Кажуть, моя країна маленька
І вона обтяжена гнівом
Гордість — гнів, любов — гнів
Я ЛЮБЛЮ ТЕБЕ
А найкрасивіший гнів — моя країна
Кажуть, нас мало, і нас таки мало
Наша країна — добро і краса
Хай говорять, байдуже Кілька скель і схилів
Мамо.
Куди ти? Ходи.
Адаме.
Ні, Адаме!
Адаме.
Ходи подивися, мамо.
Що ти робиш?
Ходи подивися.
Свіжа вода?
Свіжа вода!
Свіжа вода.
Пий, Джано.
Ну ж бо.
Усе буде добре.
Вставай, освіжися.
Вставай, треба готувати їсти.
Вставай.
Вставай, освіжися.
Стежте за горизонтом.
Хтось мусить припливти.
Будеш дивитися зі мною?
Вставай, коханий.
Де Адам? Де Джана?
Де Джана?
Джано?
Джано!
Мамо!
Джано!
Не бійся. Тримайся за мене.
Ось так.
Пробач, донечко.
Пробач.
За один подих,
аж ген поза хвилі,
ген за небосхил,
поки не досягнемо берега.
Вдих. Видих.
Ми тут.
А тепер розплющ очі.
Мамо!
Мама тоне!
Мамо!
Адаме!
Мамо!
Ясмін!
Що сталося?
Що?
Мамо!
Мамо! Відповідай! Що сталося?
Адаме! Джано!
Мамо!
Адаме!
Ясмін.
Ясмін!
Якщо мене хтось чує,
наша сім'я застрягла тут.
Посеред моря.
У нас немає їжі і води.
Тато поранений.
А мама…
Ми тут застрягли.
Я мрію про каву.
Адаме.
Приготуєш мені каву?
Ти стаєш схожий на мене.
Приготуй мені каву, будь ласка.
Я важко працював, щоб ти не страждав.
Чому, гадаєш, ми сюди прибули?
Ми думали, що врятуємо тебе.
Але ніхто не втече від минулого.
Зламаний дух важче витерпіти, ніж смерть.
Коли втрачаєш сім'ю,
коли втрачаєш голос,
гідність,
потроху втрачаєш
усе, за що боровся.
Усе, що залишається, —
це море.
Скажи, що мені робити.
Тепер я все чітко бачу.
Що ти бачиш?
Де Джана?
Вона снить.
Набілю!
Дай нам спокій!
Набілю!
Набілю.
Ясмін!
Ясмін.
Набілю!
Тату?
Чому ти тут, тату?
Ми прибули?
Куди? Чому ти тут?
Он вона.
Дивися, он вона.
Там нікого нема, тату.
Слухай, Джано.
Ми майже там. Скоро ми будемо з мамою і татом.
Дивися на мене. Усміхайся і дихай.
Ще!
Ну ж бо, я знаю, що ти чуєш.
Досить.
Камінь, ножиці, папір.
Ні!
Вони нас побачать, світло ввімкнене, але не хвилюйся.
Давай гратися, як колись.
Ми заплющували очі, пам'ятаєш?
Глибоко вдихни, як я. Спробуй.
Відпочивай.
Вдих.
Видих.
Вдих…
поки не досягнемо берега.
Ти мене чуєш?
Аж ген за небосхил.
Трава росте повсюди.
Поглянь на піщаний замок.
Такий, яким ти його залишила.
Дивися, це маяк, який ти малювала.
Вдих.
Видих.
Побігли.
Вдих.
Ще малюнок?
Видих.
А це я.
-Вдих. -Чуєш птахів?
Видих.
-А там квіти. -Вдих.
Видих.
Вдих.
Дивися, як гарно. Це ти все зробила.
Усе це твоє, Джано.
Коник-стрибунець.
Великий.
У мене для тебе подарунок.
Мені потрібна допомога.
-Куди ми біжимо? -Додому.
Ти хочеш додому?
Допоможи запустити, щоб нас побачили.
Мама і тато?
Так, вони прийдуть.
Тримай міцно.
Вони нас побачать.
Навіть Бог нас побачить.
Ми тонемо.
Мене хтось чує?
Алло.
-Мене хтось чує? -Алло.
-Алло.
-Мене хтось чує? -Мене хтось чує?
Алло.
Скільки вас?
Нас лише двоє.
Нам потрібна допомога, ми діти.
Самі.
Ви знаєте свої координати?
Так.
Які?
Коли ми востаннє перевіряли,
33,846 на північ,
33,025 на схід.
Будемо за годину.
Що сталося?
Генератор.
Будь тут.
Чому, Боже?
Адаме?
Ходи сюди.
Адаме!
Джано, допоможи.
Ти ж казав, що мама й тато йдуть.
Візьми і спорожни, Джано, швидко.
Що сталося, Адаме?
Нічого, я роблю тобі дещо,
щоб ти вдягла, коли я скажу.
Що таке?
Нічого.
Я почав розуміти.
Я сидів удома.
Щоб досягти, треба пам'ятати.
Ти пам'ятаєш?
Чи це я вже не пам'ятаю?
Може, це все ілюзія.
Дивися, Адаме.
-Ми тут! -Ми тут!
-Агов! Ми тут! -Ми тут!
-Допоможіть, ми тут! -Ми тут!
-Ми тут!
Ми тут! Агов!
-Вони відпливають. -Ми тут!
Я відведу тебе до них, чекай.
Адаме!
Не кидай мене, Адаме!
Я повернуся за хвилину.
Не кидай мене!
Адаме!
Джано.
Ходи, доню, не бійся.
Ходи.
Ходи, люба.
Ну ж бо, не бійся.
Яро!
Ні.
Зробімо фото, Джано.
Поклич її.
Що?
Джано!
-Ходи, Джано. -Ходи.
-Зробимо разом фото. -Поклич Яру.
-Ходи. -Іди сюди.
Ходи.
Чому ви мене залишили?
Я тут.
За один подих,
аж ген поза хвилі,
ген за небосхил, поки не досягну берега.
Вдих, видих.
Ми тут. А тепер
розплющ очі.
Близько 500 мільйонів дітей у світі живуть у регіонах, уражених збройним конфліктом.
Вони живуть у постійному страху й страждають від грубого порушення прав,
включно з примусовим переміщенням, що серйозно впливає на психічне здоров'я.
Цей фільм присвячений усім дітям, які змушені жити
у власній уяві, щоб уціліти.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин