Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Cu un suflu, dincolo de valurile-nvolburate,
mai departe decât însăși zarea, până ajung la mal.
Inspiră!
Expiră!
Inspiră!
Acesta este ținutul meu.
Paradisul nostru.
Ascuns de ochii tuturor.
Nu știe că suntem aici.
Hei!
Dansează ca valurile, crește și se căznește să fie văzut.
Haide! Adu-l!
Hei!
Totul la locul lui.
Așa cum doresc eu.
Cum ai urcat pe corabie?
De unde ai apărut?
De unde ai venit?
Castelul meu era sub asediu.
Înainta contra valurilor.
Luptându-se cu ele.
Unde a dispărut?
Biruindu-le.
Unde s-a dus?
Hipnotizându-te.
Monstrul mare și albastru este furios.
Așteaptă.
Iată-te!
Se încruntă a negură în noapte…
și te trimite-n lumea viselor
ca să-ți arate ce vrea el să vezi…
și te ademenește ca să te apropii mai mult.
Din ce în ce mai mult.
Stațiile locale de pompieri
se pregătesc pentru noi valuri de căldură care vor lovi țara
la mijlocul săptămânii viitoare.
A fost confirmată întâlnirea dintre premierul grec și președintele turc.
Premierul confirmă că zeci de imigranți s-au înecat
când s-a răsturnat o barcă în larg, sute de persoane fiind încă dispărute…
Fir-ar să fie!
Jana!
Așteaptă!
Unde-i fratele tău?
Du-te și adu-l la cină, repede!
CASTELUL DE NISIP
Uau!
Și un os.
Ce fel de os e ăsta?
Nu știu.
E de vânzare?
Pentru tine,
cumperi unul, al doilea e gratis.
Și pentru mine?
Pentru tine e din partea casei.
Ce bine!
Hai să le împărțim! Să văd câte sunt.
Nabil, mă ajuți, te rog?
N-au răspuns mai devreme…
Ne-au făcut să-i credem.
Poate mâine.
Asta dacă nu întârzie.
Cum adică?
Tot spun că vin.
- Nu răspund. - O să răspundă dacă încerci.
N-ar trebui să te audă.
Atunci, rezolv-o, fir-ar să fie!
Cina e gata. Cheamă-l pe Adam!
Adam nu vrea să vină.
Du-te și cheamă-l odată! Nu mai comenta!
Pe mine nu mă ascultă.
Adam!
Te omoară taică-tu dacă vede că fumezi.
Vino să stai cu noi!
V-am lipsit?
Ridică-te, nu te mai prosti!
Haide!
Yasmine.
Adam, ce e, nu-ți place mâncarea?
Ba e delicioasă, mă ling pe degete.
E aproape la fel de bună ca mielul la cuptor sau…
Hai, gata!
E mai bună decât nimic.
Ce ai desenat?
Uite!
Aici suntem noi și ăsta e farul nostru.
Farul?
Și asta ce e?
Ceva ce am văzut în mare.
Nu mai spune baliverne, Jana!
Nu sunt baliverne, ăsta e adevărul.
Mare minune!
Tată, apropo.
Ieri l-am îngropat pe Adam în nisip și a făcut pe el.
Mai ții minte?
Minte. N-a fost așa.
- Ba da. - Nu, jur.
Ieri.
Când ieri?
I-am adus un crab și a făcut pe el de frică.
Jur că minte.
A udat nisipul.
Tacă-ți gura!
Mamă, zi-i lui Adam să nu se bage!
Apropo, nu vorbeam cu tine, vorbeam cu mama.
Termină de mâncat, Adam!
De ce ne purtăm de parcă totul e normal?
Jur, am rămas blocați în pustietate.
În pustietate.
O să și murim?
Mamă, despre ce vorbiți?
Mă duc să verific generatorul.
Mănâncă!
De ce te porți așa cu sora ta?
Doar pe tine te are.
Aproape s-a terminat. Ultima noapte.
Vorbesc serios.
Asta e ultima noapte, Adam.
Dacă merge generatorul, să aprinzi farul, ca să fim văzuți.
Nu, dă-mi-o!
Adam!
Dă-mi-o!
- O vrei? - Nu.
- Hai, du-te! - Nu.
- Unde e? - Acolo.
Jana!
Mă ajuți să-l aprind?
Să vedem dacă mâna ta e mai mare decât a mea.
Așa.
Pune mâna aici!
Încearcă!
Mai repede!
Așa, bravo!
Tată, de ce aprindem farul în fiecare noapte?
Pentru cei rătăciți, să-și găsească drumul în întuneric.
Steaua noastră e superbă, nu?
Ne protejează mereu?
Uite, fă așa!
Culcă-te!
Gata, e vremea să dormim!
Nu-i așa? Hai, închide ochii!
Nu.
Lasă joacă, e ora de culcare.
Nu.
Ascultă-mă!
Cu cât mai repede adormi, cu atât mai repede vine ziua de mâine.
Nu.
- Vreau să stau… - Ce o să faci?
Vreau să mă joc.
Lasă joaca! Ajunge pe ziua de azi.
Mamă!
Haide, închide ochii!
Jana!
Noapte bună!
Unu, doi, trei.
Taci!
A zis bunicul că, dacă număr de o sută de ori până la o sută,
adorm mai repede.
Numără în liniște, atunci!
Unu, doi, trei, patru, cinci…
Jana, să vezi tu ce-ți fac dacă mai numeri…
Pot să dorm lângă tine?
Nu.
Te gândești la ea înainte să adormi?
Funcționează!
Cum de merge acum? Am încercat să-l repar toată dimineața.
Funcționează!
Ni se vor deschide toate ușile.
Îmi lipsești.
Eu nu-ți lipsesc?
Dă-te, că se trezesc copiii.
Ajută-mă să fac ordine! Mâine ne trezim devreme.
Haide, iubito!
- Ce vrei? - N-o să se trezească copiii.
Ce-i asta?
Jana, nu te apropia de apă! Te iau valurile!
- Ascult-o pe mama ta! - Prostii! Sper să fie așa.
Știi să arunci cu pietre?
- Arată-mi! - Bine, scumpo.
De ce n-au venit prietenii tăi?
Trebuie să apară în curând.
Prietenii mei sunt aici.
Se joacă un pic și înoată.
Bună!
„În curând”?
Trebuiau să fi ajuns deja.
Ne-au tras țeapă.
Dacă nu le plăteam toată suma…
Mamă, de ce-s valurile atât de înalte?
Jana!
- Ia-o pe asta plată! - Pe asta?
- Nu, pe cealaltă. - Dar o vreau pe asta.
- Asta e bună. - Dar astea sunt mai frumoase.
Pietrele mai rotunde.
Eu arunc mai bine.
Ia să te văd!
Cine poate să arunce mai sus?
Ești sigur că știu unde suntem?
Mă duc să mai încerc.
Mă duc pe plajă.
Alo?
Mă aude cineva?
Alo?
Mă aude cineva?
Alo?
Mă aude cineva?
Jana!
Jana, ce faci?
Jana!
Nabil!
O să-l repar.
- Vai de mine, Nabil! - Am zis că o să-l repar.
Nu scoate niciun sunet!
Nu stropi!
Ne caută.
Știe că suntem aici.
Te ademenește prin magie.
Valul mic a dispărut.
Alo?
Alo, mă aude cineva?
Alo?
Mă aude cineva?
Pentru Dumnezeu, suntem cu copii aici.
Mă aude cineva?
Alo? Avem copii aici!
Mă aude cineva?
Încerc puțin mai târziu.
Încerci?
Și dacă nu mai merge?
Avem altă variantă?
Mi-am încălcat vreodată cuvântul față de tine?
Mă duc s-o caut pe Jana.
„Allah nu-i dă omului mai mult decât poate duce.
Fiecare culege roadele faptelor sale.
Allah, nu ne pedepsi dacă am uitat sau dacă am căzut în păcat!
Nu ne osândi ca pe cei dinaintea noastră!
Fii îngăduitor, iartă-ne și ai milă de noi!
Tu ești Creatorul nostru. Iartă-ne și ai milă de noi!”
Mamă!
Mamă, putem s-o păstrăm?
Pe bune?
De câte ori ți-am zis să nu intri în apă?
Nu vezi ce agitată e marea? Soră-ta nu știe să înoate.
Ce să fac? E numai apă în jur.
Ce mare scofală?
Unde ai găsit-o?
Du-o înapoi unde ai găsit-o!
Du-te!
Ce-i acolo?
Hei!
Suntem aici! Veniți!
Suntem aici!
- Aici suntem! - Unde sunt?
Uite-i acolo!
- Unde? - Acolo!
Nu-i vezi? Sunt acolo.
Astea nu-s glume.
Acum ești fericit?
Trebuie să fim uniți cât suntem aici
sau o să fie rău, ca înainte.
Asta îți dorești?
Haide, du-o înapoi!
Du-te!
Hai s-o păstrăm!
Nu vine nimeni nici cu farul pornit.
Vreau să plec de aici.
Cu toții vrem asta.
Și ce mai așteptăm? M-am săturat.
Trebuie s-o asculți pe mama ta. Pornește-l din nou!
Mama nu-mi vede faptele bune, tată.
Le vede numai pe alea rele.
Vede, să știi.
Dar are modul ei de a arăta asta.
Ajută-ne să plecăm din locul ăsta!
Așa. Mai repede!
Merge?
Da. Așa, mai repede!
O să se aprindă.
O să dăm la manivelă toată noaptea?
Hai, coboară și scrutează zarea!
Unde sunteți, nemernicilor?
Ce asculți?
N-o să-ți placă.
De unde știi?
Așa.
Am văzut un calamar în apă. Trebuie să mâncăm.
Nu te duce singur! Vin cu tine.
Nabil!
Vino aici!
Tată, e un calamar acolo. Lasă-mă să-l prind.
Vino aici!
Bun, haide, prinde-l!
- Stai puțin! - Prinde-l!
Gata, ajunge.
O clipă.
Nu, Adam!
Ieși din apă, Adam!
Adam!
Dă-l încoace!
Haide!
Gata.
Adam?
- Nu știu. - Ce s-a întâmplat?
- Vai! - Ce s-a întâmplat?
Vai, Doamne!
E-n regulă.
Urcă!
Ce s-a întâmplat?
Doamne!
Vai de mine!
- Spune-mi ce s-a întâmplat! - Nu știu.
N-o lăsa pe Jana să vadă!
Aduc un bandaj pentru rană.
Ce ai pățit? Ce era în apă?
Adu apă curată!
Yara.
Ce-ai spus?
Dă-mi un cearșaf!
Mai încearcă!
Yasmine.
Yasmine!
34,644 grade est, către toate stațiile.
Către toate stațiile.
34,644 grade est, către toate stațiile.
34…
644 grade est.
Ne aude cineva?
Suntem la 34,212 grade nord.
33,644 grade est.
Ce-i prostia asta?
Mergi, blestemăție ce ești!
Tată…
Dă-i surorii tale să mănânce!
Mănâncă!
Ce faci?
Le întind o capcană.
Cui?
Mergi, blestemăție ce ești!
Haide!
Hai!
Jana, ridică-te!
Ce faceți? Haideți!
Hai înăuntru! Jana!
Se spune că țara mea e mică
Și că e stăpânită de furie
Mândria e furie, iubirea e furie
Și cea mai frumoasă furie e țara mea
Se spune că țara mea e mică
Și că e stăpânită de furie
Mândria e furie, iubirea e furie
TE IUBESC
Și cea mai frumoasă furie e țara mea
Se spune că suntem puțini, și chiar așa e
Țara noastră e bunătate și splendoare
Lumea poate să vorbească, nu contează Câteva stânci și dealuri
Mamă!
Unde te duci? Stai!
Adam!
Adam, nu!
Adam!
Mamă, vino să vezi!
Ce faci, dragule?
Vino să vezi!
Apă dulce?
Apă dulce!
Apă dulce.
Jana, bea apă!
Haide!
O să fie bine.
Hai, ridică-te și pregătește-te!
Hai, că trebuie să preparăm cina.
Haide, ridică-te!
Ridică-te, înviorează-te!
Continuă să scrutezi zarea!
Trebuie să vină cineva.
O să te uiți cu mine?
Haide, iubitule, ridică-te!
Unde sunt Adam și Jana?
Unde e Jana?
Jana?
Jana!
Mamă!
Jana!
Nu-ți fie frică! Ține-te de mine!
Hai!
Iartă-mă, fiica mea!
Iartă-mă!
Cu un suflu,
dincolo de valurile-nvolburate,
mai departe decât însăși zarea,
până ajungem la mal.
Inspiră! Expiră!
Am ajuns.
Acum, deschide ochii!
Mamă!
Mama se îneacă!
Mamă!
Adam!
Mamă!
Yasmine!
Ce se întâmplă?
Ce?
Mamă!
Mamă! Zi ceva! Ce s-a întâmplat?
Adam! Jana!
Mamă!
Adam!
Yasmine.
Yasmine!
Dacă mă aude cineva,
suntem o familie…
naufragiată în mijlocul mării.
Nu avem hrană sau apă potabilă.
Tatăl meu e rănit.
Și mama…
Suntem naufragiați.
Am poftă de cafea.
Adam?
Îmi faci o cafea, te rog?
Devii ca mine.
Fă-mi o cafea, te rog.
Am muncit din greu ca să nu suferi tu.
De ce crezi că am venit aici?
Am crezut că te puteam salva.
Dar nimeni nu poate scăpa de trecutul său.
Mai bine mort decât cu sufletul în lanțuri.
Când îți pierzi familia,
îți pierzi vocea,
demnitatea
și, puțin câte puțin, pierzi
toate lucrurile pentru care ai luptat.
Și nu mai rămâne
decât marea.
Ce ar trebui să fac?
Acum văd totul clar.
Ce vezi?
Unde e Jana?
Visează.
Nabil!
Lasă-ne în pace!
Nabil!
Nabil.
Yasmine!
Nabil!
Tată?
Cum ai ajuns aici, tată?
Am ajuns?
Unde? Cum ai ajuns aici?
Uite-o!
Nu e nimeni acolo, tată.
Ascultă, Jana…
Aproape am ajuns. O să fim alături de mama și de tata.
Uită-te la mine! Zâmbește și trage aer în piept!
Mai mult!
Haide, știu că mă auzi.
Oprește-te!
Piatră, hârtie, foarfecă.
Nu!
O să ne vadă. Am aprins farul, deci nu-ți face griji!
Hai să ne jucăm ca pe vremuri.
Închideam ochii, mai ții minte?
Fă ca mine și inspiră adânc! Încearcă!
Așa o să te odihnești.
Inspiră!
Expiră!
Inspiră…
până ajungem la țărm.
Mă auzi?
Mai departe decât însăși zarea.
Iarba crește pretutindeni.
Și privește castelul de nisip!
E exact așa cum l-ai lăsat.
Uite, e farul pe care l-ai desenat.
Inspiră!
Expiră!
Haide!
Inspiră!
Încă un desen?
Expiră!
Ăla-s eu.
- Inspiră! - Auzi păsările?
Expiră!
- Și florile, acolo. - Inspiră!
Expiră!
Inspiră!
Uite ce frumos e! Tu ai creat toate astea.
Toate astea sunt ale tale, Jana.
Uite o lăcustă!
Ce mare e!
Am un cadou pentru tine.
Am nevoie de ajutorul tău.
- Unde mergem? - Acasă.
Nu vrei să mergi acasă?
Să-l înălțăm, să ne vadă.
Mama și tata?
Da, o să vină.
Ține-l bine!
O să ne vadă.
Până și Allah o să ne vadă.
Ne scufundăm.
Mă aude cineva?
Alo?
- Recepție! - Alo?
- Alo! - Alo!
- Mă auziți? - Mă auziți?
Alo?
Câți sunteți?
Suntem doar două persoane.
Avem nevoie de ajutor, suntem doi copii.
Singuri.
Știți ultimele coordonate?
Da.
Care sunt?
Când am verificat ultima oară,
eram la 33,846 grade nord,
33,025 grade est.
Ajungem în aproximativ o oră.
Ce s-a întâmplat?
E generatorul.
Rămâi aici!
De ce, Doamne?
Adam?
Vino aici!
Adam!
Jana, ajută-mă!
Nu spuneai că mama și tata sunt pe drum?
Golește astea, Jana! Repede!
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Îți fac ceva
ca să-l porți când îți cer.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Am început să înțeleg.
Stăteam acasă.
Ca s-ajungem unde vrem, trebuie să ne amintim.
Îți amintești?
Sau nu-mi mai amintesc eu?
Poate că totul e o iluzie.
Uite, Adam!
- Aici suntem! - Aici suntem!
- Hei! Aici suntem! - Aici suntem!
- Ajutați-ne! Aici! - Sunt aici!
- Aici suntem! - Aici!
Aici suntem! Hei!
- Se îndepărtează. - Aici suntem!
Te duc la ei, așteaptă!
Adam!
Nu mă lăsa aici, Adam!
Mă întorc imediat.
Nu mă lăsa aici!
Adam!
Jana.
Vino, draga mea, nu-ți fie frică!
Haide!
Vino aici, dragă!
Haide, nu-ți fie frică!
Yara!
Nu.
Hai să facem o poză, Jana!
Du-te după ea!
Ce?
Jana?
- Hai, Jana! - Haide!
- Hai să facem o poză! - Adu-o pe Yara!
- Haide! - Hai!
Vino!
De ce m-ai părăsit?
Sunt aici.
Cu un suflu,
dincolo de valurile-nvolburate,
mai departe decât însăși zarea, până ajung la mal.
Inspiră! Expiră!
Am ajuns. Iar acum…
deschide ochii!
Aproape 500 de milioane de copii locuiesc în zone sufocate de conflicte armate.
Trăiesc într-o frică permanentă și li se încalcă sever drepturile,
inclusiv prin relocări forțate, afectând grav sănătatea mintală.
Acest film e dedicat tuturor copiilor care sunt obligați
să-și creeze propria lume imaginară pentru a putea supraviețui.
Subtitrarea: Valeriu Cosa