Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Skrz vlny na jeden nádech,
až ke břehu, dál než obloha.
Nádech.
Výdech.
Nádech.
Tohle je moje země.
Náš ráj.
Skrytý před ostatními.
Netuší, že tu jsme.
Vpřed!
Kymácí se ve vlnách a roste, aby byla vidět.
No tak! Do toho!
Jdeme!
Nech všechno na svém místě.
Jak se mi to líbí.
Kde se bereš na mé lodi?
Odkud jsi přišel?
Odkud pocházíš?
Můj hrad byl v obležení.
Pochodoval proti vlnám.
Bojoval s nimi.
Kde je to?
Porážel je.
Kde je to?
Hypnotizoval tě.
Velká modrá příšera se zlobí.
Vyčkává.
Tamhle je.
V noci zčerná…
a ukolébá tě,
aby ti ukázala, co se jí zlíbí…
Naláká tě k sobě blíž.
A blíž.
Místní hasičská oddělení
se připravují na vlnu veder, která mají udeřit
od poloviny příštího týdne.
Schůzka mezi řeckým premiérem a tureckým prezidentem je potvrzena.
Premiér potvrdil, že se desítky migrantů utopily,
když se u pobřeží potopila loď. Až sto lidé je stále nezvěstných.
Sakra!
Jano!
Počkej.
Kde máš brášku?
Skoč pro něj, bude večeře.
HRAD Z PÍSKU
Páni!
A taky kost!
Co je to za kost?
Nevím.
Je na prodej?
Jestli ji chceš pro sebe,
když koupíš jednu, druhou máš zadarmo.
A jestli je pro mě?
Jestli pro tebe, tak je na účet podniku.
To je paráda.
Rozdělíme se, spočítám je.
Můžeš mi pomoct, Nabile?
Neozvali se ani předtím…
Donutili nás jim věřit.
Možná zítra.
Když nebudou mít zpoždění.
Jak to myslíš?
Pořád tvrdí, že přijdou.
- Neodpovídají. - Když to zkusíš, odpoví.
Ať tě neslyší.
Tak nás tam sakra dostaň.
Večeře je hotová, zavolej Adama.
Adam nechce.
Říkám, ať ho zavoláš. Neodmlouvej.
Neposlouchá mě.
Adame!
Jestli tě otec uvidí kouřit, zabije tě.
Pojď za námi, jdeme!
Chyběl jsem vám?
Vstávej, nebuď drzej.
Do toho.
Yasmine.
Co je, Adame? Nechutná ti to?
Je to výborný, fakt.
Skoro tak dobrý jako plněný jehněčí nebo…
A dost.
Aspoň je to lepší než nic.
Co to maluješ?
Hele.
To jsme my a tady je maják.
Maják?
A co je tohle?
To jsem viděla v moři.
Nevymýšlej si, Jano.
Nevymýšlím si, je to tak.
Blázen!
Mimochodem, tati,
včera jsem Adama zahrabala do písku a on se počural.
Vzpomínáš si?
Kecá. To se nestalo.
- Ale stalo! - To teda ne.
Včera.
Kdy včera?
Přinesla jsem mu kraba a on se strachy počural.
Přísahám, že lže.
Písek byl mokrej.
Sklapni.
Mami, řekni mu, ať mě nepřerušuje.
Nemluvím s tebou, mluvím s mámou.
Dojez si to, Adame.
Proč děláme, že je všechno normální?
Jsme tu zaseklí uprostřed ničeho.
Ničeho.
My taky umřeme?
Mami, o čem to mluvíte?
Zkontroluju generátor.
Jez.
Proč se k sestře chováš takhle?
Má jen tebe.
Už je skoro po všem, poslední noc.
Myslím to vážně.
Poslední noc, Adame.
Jestli generátor funguje, rozsviť, ať nás jde vidět.
Ne, dej mi to.
Adame!
Dej mi to.
- Chceš to? - Ne.
- Tak běž. - Ne.
- Kde je to? - Tady.
Jano!
Pomůžeš mi rozsvítit?
Ukaž, jestli máš větší dlaň než já.
Takhle.
Dej ruku sem.
Zkus to.
Rychleji.
Výborně, dobrá práce.
Proč to světlo každou noc rozsvěcíme, tati?
Aby ti, co se ztratili, našli ve tmě cestu.
Máme tu krásnou hvězdu, že?
Ochraňuje nás?
No tak, honem.
Běž spát.
Běž už spát, je čas jít do postele!
Že? Tak zavři oči.
Ne.
Hraní už bylo dost, je čas spát.
Ne.
Poslouchej.
Čím dřív usneš, tím dřív bude zítřek.
Ne.
- Chci si ještě… - Co chceš dělat?
Chci si hrát.
Už žádné hry. To už pro dnešek stačí.
Mami!
No tak, zavři oči.
Jano.
Dobrou noc.
Dobrou.
Jedna, dva, tři.
Sklapni.
Děda říkal, že když stokrát napočítáš do sta,
rychle usneš.
Tak počítej potichu.
Jedna, dva, tři, čtyři, pět…
Jano, přísahám, že jestli budeš dál počítat…
Můžu spát u tebe?
Ne.
Myslíš na ni před spaním?
Funguje to! Funguje!
Jak to, že funguje? Od rána se ho snažím opravit.
Funguje!
Otevřou se nám všechny dveře.
Stýská se mi.
Chybíš mi.
Tobě se nestýská?
Vzbudíme děti, nech mě.
Pomoz mi uklidit, ráno musíme brzy vstávat.
No tak, miláčku.
- Co chceš? - Děti se nevzbudí.
Co je to?
Nechoď k těm vlnám, Jano, stáhnou tě do vody.
- Poslouchej mámu. - Kravina, tak ať.
Umíš házet kameny?
- Pojď už. - No tak, miláčku.
Proč tví kamarádi nepřijeli?
Budou tu co nevidět.
Moji kamarádi jsou tam.
Hrají si a plavou.
Hej!
Co nevidět?
Už by tu měli být.
Napálili nás.
Neměli jsme platit celou částku.
Proč jsou ty vlny tak vysoké, mami?
Jano!
- Vezmi si to a zmáčkni. - Takhle?
- Ne, takhle. - Ale já to chci dělat tak.
- To jde. - Ale tyhle jsou hezčí.
Ty, co nejsou tak plochý.
Umím házet líp.
Tak se ukaž.
Páni!
- No teda! - Kdo vyhodí výš?
Určitě ví, kde jsme?
Půjdu to zkusit.
Jdu na pláž.
Haló?
Slyší mě někdo?
Haló?
Slyší mě někdo?
Haló?
Slyší mě někdo?
Jano!
Co děláš, Jano?
Jano!
Nabile!
Opravím to.
- Proboha, Nabile. - Říkám, že to opravím.
Nesmíš vydat ani hlásku.
Ani šplouchnutí.
Hledá nás.
Ví, že tady jsme.
Vtáhne tě kouzlem dovnitř.
Ta vlnka už je pryč.
Haló?
Haló, slyší mě někdo?
Haló?
Slyší mě někdo?
Proboha, máme tu děti.
Slyší mě někdo?
Haló? Máme tu děti.
Slyší mě někdo?
Za chvilku to zase zkusím.
Zkusíš to?
A když to nespravíš?
Copak máme na výběr?
Copak jsem někdy nesplnil slib?
Jdu najít Janu.
„Alláh ukládá duši jen to, co je pro ni možné.
Dostane se jí odměny za to, co si vysloužila.
Pane náš, neměj nám za zlé, jestliže jsme zapomněli či chybili!
Nenakládej na nás břímě tíživé, podobné tomu, jež jsi naložil na ty před námi!
A vymaž nám chyby naše, smiluj se nad námi a odpusť nám!
Tys ochráncem naším. Smiluj se nad námi a odpusť nám.“
Mami!
Mami, můžeme si ji nechat?
To myslíš vážně?
Kolikrát jsem ti říkala, ať nechodíte do vody?
Nevidíš ty vlny? Tvá sestra neumí plavat.
Jsme na moři, co máme dělat?
No a co?
Kde jste ji našli?
Vrať ji, odkud jste ji vzali.
Běž.
Co to je?
Hej!
Jsme tady!
Tady jsme!
- Jsme tady! - Kde jsou?
Tamhle jsou!
- Kde? - Tam.
Nevidíš je? Jsou tamhle.
O tomhle nevtipkuj.
Spokojenej?
Musíme táhnout za jeden provaz,
nebo to bude zase zlý jako předtím.
To bys chtěl?
No tak, odnes ji zpátky.
Honem.
Nechme si ji.
Nikdo nepřijede! Ani když rozsvítíme.
Chci se odsud dostat.
To chceme všichni.
Tak na co čekáme? Už mě to nebaví.
Musíš poslouchat mámu. Zapni to zase.
Máma nevidí to dobrý jako já.
Vždycky vidí jen to nejhorší.
Věř mi, že to vidí.
Ale ukazuje to po svém.
Pomoz nám se odsud dostat.
To je ono! Rychleji!
Funguje to?
Ano. Rychleji!
Zabere to.
To tím budeme točit celou noc?
Běž dolů vyhlížet, jo?
Kde jsou ti hajzlové?
Co posloucháš?
To by se ti nelíbilo.
Jak to můžeš vědět?
Takhle.
Viděl jsem ve vodě oliheň. Musíme něco jíst.
Sám nechoď. Půjdu s tebou.
Nabile!
Pojď sem.
Hele, tati. Je tam oliheň. Chytím ji.
Pojď sem.
Tak jo, do toho, chyť ji.
- Moment. - Chyť ji.
Ne, to stačí.
Počkej chvilku.
Ne, Adame!
Ven z vody, Adame.
Adame!
Dej mi to. Ukaž.
No tak!
To stačí.
Adame?
- Já nevím. - Co se stalo?
- Proboha! - Co se stalo?
Bože.
To je dobrý.
Vylezte.
Co se stalo?
Bože.
Proboha!
Panebože!
Bože!
Proboha!
- Řekni mi, co se stalo, prosím. - Já nevím.
Ať to Jana nevidí.
Přinesu na tu ránu obvaz.
Co se ti stalo? Co v té vodě bylo?
Přines čistou vodu.
Yara.
Cos to říkal?
Přines mi prostěradlo.
Zkoušej to dál.
Yasmine.
Yasmine!
Stanice 34,644 východ všem stanicím.
Všem stanicím.
Stanice 34,644 východ všem stanicím.
34…
644 východ.
Pokud nás někdo slyšíte.
Naše souřadnice jsou 34.212N.
33.644E.
Co to má být?
Funguj, ty kráme!
Tati!
Ať si to sní tvá sestra.
Tak jez.
Co to děláš?
Chystám na ně past.
Na koho?
Funguj, ty kráme!
Honem!
No tak.
Jano, vstávej.
Co to děláš? Jdeme.
Běž dovnitř, Jano!
Moje země je prý malá.
Mojí zemí zmítá vztek.
Vztek je hrdost, vztek je láska.
Ale nejkrásnější vztek je země má.
Moje země je prý malá.
Mojí zemí zmítá vztek.
Vztek je hrdost, vztek je láska.
MÁM TĚ RÁDA
Ale nejkrásnější vztek je země má.
Říkají, že je nás málo, pramálo.
Naše země je bohyně a kráska.
Podle nich je to však jen pár kopců a kamení.
Mami.
Kam jdeš? Pojď sem.
Adame.
Adame, ne!
Adame.
Adame!
Pojď se podívat, mami.
Co tam děláš, zlatíčko?
Pojď se podívat.
Pitná voda?
Pitná voda!
Pitná voda.
Napij se, Jano.
No tak.
Všechno bude dobré.
No tak, vstaň a vzchop se.
Vstávej, musíme vařit večeři.
No tak, vstávej.
Vstaň a vzchop se.
Dál je vyhlížej.
Někdo by měl přijet.
Budeš je pro mě vyhlížet?
No tak, lásko, vstávej.
Kde je Adam? Kde je Jana?
Kde je Jana?
Jano?
Jano!
Mami!
Jano!
Neboj se. Drž se mě.
Tak.
Odpusť mi, dceruško.
Odpusť.
Odpusť mi to.
Skrz vlny
na jeden nádech,
až ke břehu,
dál než obloha.
Nádech. Výdech.
Už jsme tu.
A teď otevři oči.
Mami!
Máma se topí!
Mami!
Adame!
Mami!
Yasmine!
Co se děje?
Co?
Mami!
Mami! Odpověz! Co se stalo?
Adame! Jano!
Mami!
Adame!
Yasmine.
Yasmine!
Jestli mě někdo slyší.
Naše rodina ztroskotala.
Uprostřed moře.
Nemáme jídlo ani vodu.
Táta je zraněný.
A máma…
Ztroskotali jsme.
Sním o kávě.
Adame?
Uděláš mi hrnek kafe?
Začínáš být jako já.
Udělej mi to kafe, prosím.
Dřel jsem, abys ty trpět nemusel.
Proč myslíš, že jsme skončili tady?
Mysleli jsme, že vás zachráníme.
Ale minulosti se uniknout nedá.
Je těžší nést zlomeného ducha než smrt.
Když přijdeš o rodinu,
když přijdeš o svůj hlas,
svou důstojnost,
kousek po kousku ztratíš
i všechno, za co jsi bojoval.
A zbude jenom
moře.
Řekni mi, co mám dělat.
Všechno teď vidím před sebou.
Co vidíš?
Kde je Jana?
Jana spí.
Nabile!
Nechte nás být!
Nabile!
Nabile.
Yasmine!
Yasmine.
Nabile!
Tati?
Co tady děláš, tati?
Už jsme na místě?
Kde? Co tady děláš?
Tady je.
Hele, tady je.
Nikdo tam není, tati.
Poslouchej mě, Jano.
Už jsme skoro tam. Brzy budeme s mámou a tátou.
Podívej se na mě. Usměj se a dýchej.
Víc!
No tak, já vím, že mě slyšíš.
Nech toho.
Kámen, nůžky, papír.
Ne!
Uvidí nás. Světlo svítí, ale neboj se.
Budeme si hrát. Tak jako kdysi.
Zavřeme oči, vzpomínáš?
Zhluboka se nadechni jako já. Zkus to.
Takhle si odpočineš.
Nádech.
Výdech.
Nádech…
dokud nebudeme na břehu.
Slyšíš mě?
Dál než obloha.
Všude roste tráva.
A podívej na ten hrad z písku.
Přesně jak jsi ho tu nechala.
Hele, to je ten maják z tvého obrázku.
Nádech.
Výdech.
Poběž.
Nádech.
Další obrázek?
Výdech.
A to jsem já.
- Nádech. - Slyšíš ty ptáky?
Výdech.
- A ty květiny. - Nádech.
Výdech.
Nádech.
To je ale krása. Tohle všechno jsi vytvořila.
To všechno je tvoje, Jano.
Je tu kobylka.
A pěkně velká.
Mám pro tebe dárek.
Potřebuju pomoc.
- Kam to běžíme? - Domů.
Copak nechceš jít domů?
Pomoz mi s tím, ať nás vidí.
Máma a táta?
Jo, jsou na cestě.
Pořádně to drž.
Uvidí nás.
I Bůh nás uvidí.
Potápíme se.
Slyší mě někdo?
Haló?
- Slyší mě někdo? - Haló?
- Haló. - Haló?
- Slyšíte mě? - Slyšíte mě?
Haló?
Kolik vás je?
Jsme tu jen dva.
Potřebujeme pomoc, jsme děti.
Samy.
Znáte své souřadnice?
Ano.
Jak zní?
Naposledy jsme byli na
33.846N,
33.025E.
Budeme tam za hodinu.
Co to bylo?
Generátor.
Zůstaň tady.
Proč, Alláhu?
Adame?
Pojď sem.
Adame!
Pomoz mi, Jano.
Neříkals, že jsou máma s tátou na cestě?
Vezmi je a rychle je vyprázdni, Jano. Honem.
Co se děje?
Nic, jen ti vyrábím něco,
co si nasadíš, až ti řeknu.
Co se stalo?
Nic.
Začal jsem to chápat.
Byl jsem doma.
Abychom se posunuli, musíme si vzpomenout.
Vzpomínáš si?
Nebo si já už nevzpomínám?
Možná je to všechno iluze.
Adame, podívej.
- Tady jsme! - Tady jsme!
- Hej! Tady! - Tady jsme!
- Pomozte nám, tady! - Jsme tady!
- Tady jsme! - Tady jsme!
Jsme tady! Hej!
- Plují pryč. - Jsme tady!
Vezmu tě k nim, počkej.
Adame!
Nenechávej mě tu, Adame!
Hned budu zpátky.
Nenechávej mě tu! Neodcházej!
Adame!
Jano.
No tak, zlatíčko, neboj se.
Tak pojď.
Pojď, zlatíčko.
No tak, neboj se.
Yaro!
Ne.
Vyfotíme se, Jano.
Běž pro ni.
Co je?
Jano?
- Pojď sem, Jano. - Pojď.
- Pojď se s námi vyfotit. - Přiveď Yaru.
- Pojď. - Pojď sem.
No tak.
Proč jste mě opustili?
Já jsem tady.
Skrz vlny
na jeden nádech,
až ke břehu, dál než obloha.
Nádech, výdech.
Už jsme tu. A teď
otevři oči.
Téměř 500 000 dětí žije v oblastech zasažených válečným konfliktem.
Žijí ve stálém strachu a zažívají závažné porušování svých práv,
včetně nuceného vysídlení, s vážnými dopady na duševní zdraví.
Tento film je věnovaný všem dětem, které jsou nuceny žít
ve vlastní představivosti, aby přežily.
Překlad titulků: Tereza Kochova